KÖRLEVÉL - Április 2015

Teljes szívből köszöntök minden testvért és testvérnőt az egész föld kerekségén a mi Urunk Jézus Krisztusunk drága nevében, a Zsid.9:28-al:

„…úgy Krisztus is, miután egyetlen egyszer feláldoztatott, hogy sokak bűnét elvegye, másodszor bűn nélkül fog megjelenni azoknak, akik várják Őt az ő üdvösségükre.”

A Jézus Krisztus második visszajövetele az Ő megígért visszajövetele (Ján.14:1-3). Ő újra eljön mindazon megváltottakért, akik várják az Ő megjelenését. Ő újra eljön az összes megváltottakért, akik készen lesznek: „… és akik készen voltak, bementek Vele a menyegzői vacsorára” (Mt.25:10b). Ő újra eljön mindazokért, akik az Ő megjelenését nagy örömmel várják. És „mindazok, akik nagy örömmel várva várják az Ő megjelenését”, azok megkapják a megígért győzelmi koronát (2.Tim.4:8).

A Jézus Krisztus visszajövetele egész közel van. Fontos az, hogy ez a három ismertetőjel valóban mindegyikünknél megtalálható legyen: várni Őreá, készenlétben lenni és az Ő megjelenését örömmel várni. A 2.Kor.6:14-18 alapján az összegyűjtés idejét éljük: „Ezért tehát: »Menjetek ki közülük, és váljatok külön tőlük,« parancsolja az Úr.” Beteljesednek az összes végidővel kapcsolatos próféciák mind a szemeink előtt. Ez az az időszak, amelyről a mi Urunk a következőket mondta: „… amikor látjátok, hogy mindezek elkezdődnek megtörténni … ismerjétek fel, hogy az Isten országa közel van.” (Lk.21:28-36). Kegyelemből mondhatjuk, hogy a prófétikus Ige által egy bibliai tájékozottsággal rendelkezünk és világosan felismerjük az idők jeleit minden területen. Az ébresztői kiáltás hallatszik az egész földön és mind hangosabban intéződik minden bibliai hívőhöz, hogy felébresszen a szellemi álomból: „Ímé, jön a Vőlegény! Emelkedjetek fel! Keljetek útra! Menjetek az Ő fogadására!” (Mt.25:1-10).

Ez az Ige-üzenet, amely előfutára most Jézus Krisztus második visszajövetelének. A hívők azokat szüzeket képviselik, akik megtisztítják az ő lámpásaikat. Az okos szüzek nemcsak a lámpásukat tartják szemügyben, ugyanis számukra a legfontosabb a világosság, a megvilágosodás, a teljes elkészülődés a hit és az engedelmesség útján és a beteljesedés a Szellem olajával. Egy énekíró így juttatta kifejezésre: „Csak edények vagyunk, szent Mester, mégis a Te erőddel megtelve …” Most megy végbe a Szellem által kieszközölt egyesülése a földi menyasszonynak a mennyei Vőlegénnyel egy tökéletes szeretetben és egyetértésben Isten minden egyes Szavával.

„Örökre el akarlak jegyezni magamnak!”

A Hóseás 2:21 –ben ígéretbe adta az Úr: „És örökre el akarlak jegyezni magamnak, igen el akarlak jegyezni magamnak Igazság- és törvénynek következtében, szeretettel és könyörületességgel.” Ez a Megváltó kegyelmi ajánlata a megváltottakhoz. A menyasszonyért való megváltási árat szeretetből megfizette a Vőlegény a golgotai kereszten (Jn.3:16). A gyülekezet meg lett váltva az Új Szövetség kiontott vére által (Mt.26:26.28). „Őbenne van – az Ő vére által – a mi megváltásunk, tudniillik bűneink bocsánata is; az Ő kegyelmének gazdagságából.” (Ef.1:7). Amint meg lett Ádám oldala nyitva és amint ki lett véve Éva belőle azután pedig elébe lett állítva (1.Móz.2), úgy lett megnyitva a Megváltó oldala is a golgotai keresztfán (Jn.19:34) és a megváltottak, az Ő menyasszony-gyülekezete, akik találkozni fognak Vele a levegőégben a menyegzői vacsorára való felvétetésükkor (1.Thess.4:17). „Az első ember, Ádám, élő lélekké lett, az utolsó Ádám pedig életet teremtő szellemi lénnyé” (1.Kor.15:45). Istennek valamennyi fiai és leányai „az Ő testének tagjai, az Ő húsából való hús, és az Ő csontjából való csont.” Pál apostol írja tovább: „Nagy titok rejlik ebben; én pedig Krisztusra és a gyülekezetre értelmezem ezt” (Ef.5:30-32).

Úgy amint az eljegyzéskor a férfi vőlegény és az ő jegyese menyasszony lesz, ekként egy hiteles, egy valóságos megtérés Jézus Krisztushoz, egy hozzá intézett „Igen”, és így lesz a Megváltó mennyei Vőlegényé és a megváltottak pedig az Ő menyasszonyává. Egy eljegyzés nem történik egyoldalúan, ez csak akkor jöhet létre ha ketten találkoznak, szívükben szeretetet éreznek egymásért és a lány „Igent” mondott.

Az összes megváltottak, akikben elvettetett a Mag, mint az Ige (Lk.8:11), újjászületnek élő reménységre (1.Pt.1:3). Ők részesei lesznek úgy a Megváltó isteni lénynek, mint az örök életnek is: „Ezért ha valaki a Krisztusban van, új teremtés az: a régi elmúlt és íme: új jött létre!” (2.Kor.5:14-21). Aki a menyasszony gyülekezethez tartozik, annak személyes kapcsolata van az Úrral, amint az eljegyzettek egymáshoz, hallgat és követi amit a Vőlegény az Ő Szava által a szeretett menyasszonyának mond. Így beteljesedik: „… és az Ő menyasszonya elkészítette magát.”

Mindazok, akik a menyasszony-gyülekezethez tartoznak, készenlétben lesznek a Vőlegény visszajövetelekor. Ők szeretik Őt és sóvárogva várnak arra, hogy bemenjenek Vele a menyegzői vacsorára, úgy amint meg van írva: „Boldogok azok, akik hivatalosak a Bárány menyegzőjének a vacsorájára!” (Jel.19:7-9). A megígért próféta szolgálata által kimunkálta a Szent Szellem mindazokban akik valósággal hisznek, hogy az írott Ige a kinyilatkoztatott Igévé váljon. És még többet ennél: Mindazokban akik hisznek, és a menyasszony gyülekezethez tartoznak, megteszi az Ige-üzenete azt, amiért küldve lett (És.55:11; Róm.10:16-21).

Keresztelő János így kiáltott fel: „Akié a menyasszony, az a Vőlegény; a Vőlegény barátja pedig, aki ott áll, és hallja Őt, szívből örül a Vőlegény ujjongó hangjának. Ez az én örömöm immár teljessé lett” (Jn.3:29). János több volt mint egy a próféták közül: ő egy megígért próféta volt, egy egész különös feladattal, megbízatással: „Mert ő az, akire az Írás Szava hivatkozással van: »Íme, Én elküldöm előtted az Én követemet, aki elkészíti előtted az utat«” (Mt.11:9-10).

Egy prédikátor sem utalt olyan gyakran a Krisztus menyasszonyára, az előkészületre és az elragadtatásra, mint Isten embere William Branham. Amint mindenkinek ismert, 1933 június 11. a következő mennyei elhivatást kapta: „Amint Jézus Krisztus első eljövetelét megelőzően el lett küldve Keresztelő János, akként küldetel el te egy Ige-üzenettel, amely megelőzője lesz Jézus Krisztus második eljövetelének!” Az ő szolgálata, amely közvetlen összeköttetésben állt Isten üdvhatározatával, meg lett jutalmazva és az ő öröme is teljessé lesz, amint a Keresztelő Jánosé is teljessé lett.

Most valóra válik: „És a Szellem és a menyasszony így szól: »Jöjj!«, és aki csak hallja, az is mondja: »Jöjj!«, és aki szomjazik, az jöjjön! Aki vágyódik utána az vegye az élet vizét ingyen!” (Jel.22:17).

Akit pedig annyira lenyűgöz amit Isten szólt és kinyilatkoztatott, mint Jánost a Pátmosz szigetén, hogy egy angyal vagy Isten szolgája előtt akarja hódolatát kifejezésre juttatni, ahelyett, hogy egyedül Istennek adja a tiszteletet, ahhoz hadd legyenek ugyanazok a Szavak intézve, ami Jánoshoz is annakidején: „Vigyázz, ne tedd! Mert szolgatársad vagyok neked és testvéreidnek a prófétáknak, és azoknak, akik megtartják e Könyv Igéit: Az Istent imádd!” (Jel.22:9). Ámen

Egy pillantást vetni a kezdetre, hogy megfelelően megértsük a véget

A Keresztelő János szolgálatával, nemcsak a Malakiás 1:3 teljesedett be: „Vegyétek jól tudomásul, Én majd elküldöm követemet, aki egyengeti előttem az utat …”, hanem beteljesedett a Malakiás 3:24 első fele is, tudniillik: „… Aki az atyák szívét a fiakhoz (gyermekekhez) téríti.” Ezeket a Szavakat jelentette Gábriel angyal az apjának Zakariásnak: „…hogy az atyák szívét újra visszavezesse a fiak (gyermekek) szívéhez és az engedetleneket az igazak lelkületére térítse, hogy egy jól felkészült népet állítson az Úr elé” (Lk.1:16-17). Ez volt a lényege a kezdetben a Keresztelő János szolgálatának és ez a lényege most is a befejezendő és döntő szolgálatnak: tudniillik az Úrnak utat készíteni és egy jól felkészült népet elébe állítani.

Az egész Ótestamentum folyamán azokról az atyákról van szó, akiknek Isten a Szövetség ígéreteit adta (Róma 9:4-5). „Miután hajdanában Isten sokszor és sokféleképpen szólt az atyákhoz a próféták által, ezeknek az utolsó napoknak a végén szólt hozzánk a Fiú által, akit örökösévé tett mindennek, aki által a világmindenséget is teremtette.” (Zsid.1:1-2). Az Apostolok Cselekedetei 13:32-33 –ban olvassuk: „Mi is hirdetjük nektek ezt az üdvösséget kijelentő üzenetet, hogy azt az ígéretet, amelyet az atyáknak tett Isten, beteljesítette nekünk, az ő gyermekeiknek (utódaiknak), a Jézus feltámadása által …” Valahányszor üdvtörténeti jelentőségű események történnek, beteljesülnek Isten megfelelő ígéretei. A Malakiás 3:23 –ban áll: „Számítsatok határozottan azzal, hogy elküldöm hozzátok Illés prófétát, mielőtt eljön az Úrnak nagy és félelmetes napja.”

A 24. vers második része, nevezetesen, hogy „Isten gyermekeinek szíve visszatér az atyák hitéhez”, a mi korszakunkban teljesedik be. Éppen ezért, a Keresztelő János szolgálatát követően, megerősítette a mi Urunk ezt az ígéretet, miközben ezt mondta: „Illés csakugyan eljön és helyreállít mindent …” (Mt.17:11). Így áll írva a Mk.9:12 –ben is. Ma azt mondaná a mi Urunk: „Illés immár eljött; a próféta köztudomásul adta az isteni Ige-üzenetet, és az ígéret gyermekei úgy hisznek, amint az Irás mondja, miközben a tanítás és az élet egy szellemileg rendezett állapotba kerül, úgy amint a korai gyülekezetben is volt.” Ez az isteni Ige-üzenet célja: hogy a bibliai hívőkben - a menyasszony gyülekezetben - minden, alapvetőleg minden bibliailag legyen rendezve és visszatérítve.

Mindazok, akik a menyasszony gyülekezethez tartoznak felismerik, mi célból lett kinyilatkoztatva nekünk ezidőben a prófétikus Ige, ami nem teszi lehetővé annak saját értelmezését. Felragyog mint egy erős fény a szellemi sötétségben (2.Pt.1:19-21). Bibliai valóban csak az lehet, ami a bibliában áll írva és következésképp ez az ami meg lett határozva a választottak hitére nézve. A gyülekezet felépítése az apostolok és próféták eredeti fundamentumán történt (Ef.2:20). Emiatt hangzik a küldetés: Vissza az Igéhez; vissza a kezdethez; vissza az apostolok eredeti tanításához; vissza az összes üdvösséggel kapcsolatos eseményekhez! A 2.Kor.14-18 –ban, ezen komoly Szavak intéződnek Isten népéhez: „… hogyan fér össze Isten temploma a bálványokkal? Mert hiszen mi az élő Isten temploma vagyunk, ahogyan az Isten mondta: »Közöttük fogok lakni és járni, Istenük akarok lenni, és ők az Én népem lesznek …«” Az utolsó Ige-üzenet közvetlenül összeköttetésben áll a kihívással és elkülönüléssel, a visszaszolgáltatással és felkészüléssel. Először kijönni, azután pedig bemenni.

Az Ő megígért visszajövetele küszöbön álló esemény (Mt.24:33). Tekintettel az utolsó időben történtekre, azt mondta a mi Urunk és Megváltónk: „Márpedig amikor ezek elkezdődnek megtörténni, bátorítsátok magatokat, és emeljétek fel a fejeteket; mert közeledik a megváltásotok” (Lk.21:28) és megadta a figyelmeztetést is azonnal: „Legyetek tehát szüntelenül éberek és könyörögjetek azért, hogy erőre kapjatok és kimenekülhessetek mindazokból, amik történni fognak, és hogy megállhassatok az Emberfia előtt.” (36.v). Mi nyilvánvalóan láthatjuk a bibliai próféciák beteljesedését Izráel népén, a nemzeteken, az egész világra kiterjedően és egész különösen a gyülekezetben és újra és újra felkiálthatnánk: „Ma beteljesedett ez és ez az Írás a mi szemeink előtt!” Ez emlékeztet minket az Ő Szavaira: „Ezeket pedig azért mondtam nektek, hogy amikor eljön a beteljesedés órája, emlékezzetek rá, hogy Én megmondtam nektek” (Jn.16:4). Ámen.

Most egy alapvető dolog áll a középpontban, tudniillik a menyasszony és a Vőlegény tökéletes egyesítése. Nem használ a hívők egyikének sem, csak az idők jeleit felismerni; ezenfelül a megigazulás bibliai élménye (Róma 5:9), a megszentelődés (1.Thess.5:23), a Szent Szellemmel való bemerítés (1.Kor.12:13) stb. most éppen olyan valóság kell legyen, mint az apostoli időkben is volt. A befejezéskor pedig nyilvánvalóvá válik Isten tökéletes szeretete a megbékéltettekben is, akik átélték a megbocsátást, éppúgy mint a golgotai kereszten a megbékélés és kiengesztelődés által, mert: „Ez az Én parancsolatom nektek, hogy szeressétek egymást” (Jn.15:17). Amennyiben az igazi hívők egy szívvé és egy lélekké váltak, eljön a korai- és a késői eső is (Jak.5:7-11; Jóel 2:23; És.44:3; Zak.10:1). Akkor nyilvánvalóvá válik Isten ereje, úgy mint Jób esetében is, aki azokért a barátokért imádkozott, akik őt vádolták (42:10), miközben bekövetkezik mindazon dolgok kettős visszaszolgáltatása, amivel Isten megajándékozta a gyülekezetet a kezdetben.

A tökéletesség gyűrűje a tökéletes szeretet. „Mindezek fölé pedig öltsétek fel a szeretetet, mert ez a tökéletesség összefogó köteléke” (Kol.3:14) — tökéletes szeretet az Üdvözítővel szemben, az üdvözültekkel szemben, Istennek minden egyes Szavához és igaz élő hit Isten minden egyes ígéretéhez. Amennyiben mi mindnyájan megkereszteltettünk a Szent Szellemmel, úgy mint az Apostolok Cselekedetei 2. fejezetében és az első gyülekezetben történt, akkor valóban elmondhatjuk, hogy „… mert szívünkbe áradt az Isten szeretete a nekünk adományozott Szent Szellem által” (Róma 5:5). Egy elméleti Ige-üzenet, amely többféleképpen is értelmezhető, senkinek nincs előnyére; majd csak ha minden ténylegesen vissza lett helyezve az Istentől elrendelt állapotba, jön össze: „Mert mindazok akiket Isten Szelleme vezérel, azok valósággal Isten fiai” (Róma 8:14).

Amikor aztán valóban eljön a Vőlegény, először a Krisztusban elaludtaknak hallatja az Ő »ébresztői kiáltását«, azután pedig át lesznek az összes Krisztusban élők alakíttatva és együttesen az Úr elé lesznek ragadtatva az ég felhőin. Ez az Így szól az Úr az Ő szent, örökkévaló Szavában (1.Thess.4:13-18).

Az Úr Jézus visszajövetele létező valóság lesz, éppúgy mint az Ő mennybemenetele létező valóság volt (Ap.Csel.1:11b): „Ez a Jézus, aki felvétetett ti közületek a mennybe, ugyanazon a módon fog eljönni, ahogyan láttátok Őt felmenni a mennybe!«” A Krisztusban elaludtak feltámadása létező valóság lesz (1.Kor.15:42-44). A testünk transzformációja létező valóság lesz (1.Kor.15:54). Az elragadtatás létező valóság lesz (1.Thess.4:17). A menyegzői vacsora létező valóság lesz (Jel.19:7). Minden létező valóság lesz, még az ezeréves békebirodalom is (Jel.20) és végezetre az új ég és az új föld (Jel.21). Maranatha. Jövel, Uram Jézus! „Így szól az, aki ezekről bizonyságot tesz: »Bizony, hamar eljövök!« »Ámen, jövel Uram Jézus!«” (Jel.22:20).

Az Igéhez semmit nem hozzáfűzni …

A Branham testvér szolgálata olyan fontos volt, mint a Mózes, a Keresztelő János és a Pál apostol szolgálata is az üdvtörténelemre vonatkozva. Isten Igéje, amit Isten szolgái hirdettek, hátra lett számunkra hagyva; és annak hirdetői vagyunk, mert csak az Ige marad meg örökké (1.Pt.1:25). A 2.Péter 3:14-18 –ban figyelmezteti Péter apostol a hívőket tekintettel Jézus Krisztus visszajövetelére, azon fáradozni, hogy makulátlan feddhetetlen tökéletes tisztaságban találtassunk. Ennélfogva a Pál apostol leveleire is utal, de rámutat arra, hogy némely dolgok ott nehezen érthetők. Mi felismertük, hogy a bibliai Ige-üzenetekben, nem a nehezen érthető kijelentésekről van szó, amelyeket Pál apostol a maga idejében mondott, amint Péter a 2.Pét.3:16 –ban írja, vagy amelyeket Branham testvér a nagy elvárásában adott Isten lezáró működésével kapcsolatosan. Mint annakidején, úgy ma is vannak olyanok, akik a Branham testvér kijelentéseit kiragadják a szövegösszefüggésből és az ő saját, hamis tanításaikat állítják össze belőle (16.vers).

Az utasítást, amelyet Pál apostol az ő hűséges munkatársának Timóteusnak a 2.Tim.4 –ben adott, maga az Úr adta 1933 –ban egy látomásban Branham testvérnek is. Istennek minden igaz szolgája megszívleli a következő Szavakat:

„Esketlek téged az Isten és a Krisztus Jézus színe előtt, aki ítélni fog élőket és holtakat; az Ő megjelenésekor és az Ő királyságának uralkodásakor: hirdesd az Igét, állj elő vele akár alkalmas, akár alkalmatlan az idő, feddj, ints, biztass teljes türelmed bevetésével és tanítással! Mert eljön egy olyan idő, amikor az egészséges tanítást nem viselik el, hanem saját kívánságaik szerint gyűjtenek maguknak tanítókat egymásután, mert vágyódásukat fülük csiklandozására központosítják; ellenben az igazságtól elfordítják a fülüket, de a mondákhoz (a mesékhez) odafordulnak. Te azonban légy józan minden tekintetben, szenvedd el a bajokat, végezd el az Üdvüzenet hirdetőjének a munkáját, töltsd be szolgálatodat mélyrehatóan.”

Nekem is parancsba adta az Úr 1980 – februárjában, Franciaországban, Marseille –ban, a 2.Tim.4.fejezetét elolvasni. Az előző estén első alkalommal szembesítettek azzal a kérdéssel, hogy mit jelent a hét mennydörgés a Jelenések 10. fejezetéből. Erre nem volt semmi feleletem. A 2.Tim.4 olvasásánál azonnal világos lett előttem, hogy miért kellet elolvassam eme igerészt: Nekem csak az Igét szabad és lehet prédikáljam és tanítsam; az értelmezéseknél nem kell és nem tudok részt venni. Egy kompromisszum, lehetetlen, kizárt dolog számomra.

Bárki, akit valójában Istentől kijelölt a szolgálatra, megszívleli a figyelmeztetést, amelyet Pál apostol olyan nyomatékosan Timóteushoz intézett és átülteti azt a gyakorlatba: „Esketlek téged az Isten színe előtt … hirdesd az Igét …!” Ami nem áll írva az Igében az nem lett elrendelve az örökérvényű Evangélium hirdetésére sem. És aki nem a biblia szerint prédikál, átkot vonz magára (Gal.1:8), még akkor is, ha egy kinyilatkoztatásra hivatkozik, még ha egy mennyből való angyal lenne!

János apostol teljes komolysággal hátra kellett hagyja számunkra a komoly figyelmeztetést: „Én bizonyságot teszek mindenkinek, aki a prófécia eme könyvének beszédeit hallja: Ha valaki hozzátesz valamit is ezekhez, arra az Isten azokat a csapásokat bocsátja, amelyek meg vannak írva ebben a könyvben; és ha valaki valamit is elvesz e prófétai könyv Igéiből, attól az Isten elveszi osztályrészét az élet fájából, a szent városból és mindabból, ami meg van írva ebben a könyvben.”

Csak akik azt hagyják érvényesülni, ami írva áll, vannak megboldogultaknak nevezve. „Boldog, aki felolvassa, és boldogok, akik hallgatják ezeket a prófétai Igéket, akik megőrzik és megtartják azt, ami meg van írva bennük; mert az idő közel van.” (Jel.1:3).

Isten javasolja azt amit mond, és mondja azt amit javasol

Dániel prófétának meg lett mondva: „Te pedig, Dániel tartsd a mondottakat pecsét alatt lezárva, és pecsételd le ezt a könyvet a végső időkig. Sokan átkutatják majd akkor, és így gyarapodni fog az ismeret megértése” (Dán.12:4).

Mi a végső időben vagyunk: a lepecsételt könyv meg lett nyitva és annak egész tartalma fel lett tárva. Istent illeti a köszönet, hogy abból semmi többé nem kerülhet zár és pecsét alá, mert „győzött az oroszlán a Júda törzséből, a Dávid gyökere (utóda), és felnyitja a könyvet és annak hét pecsétjét” (Jel.5:5).

„És így folytatta: »Ne pecsételd le e könyv prófétai Igéit! Mert az idő közel van …«” (Jel.22:10). Az 5.fejezetben még pecsét alatt volt a könyv.

Az isteni Üdvhatározat részletesen be lett mutatva az Ige fényében. Be tudjuk osztályozni a gyülekezet hét angyalát (Jel.2és3), a négy ítélő angyalt, akik az Eufrátesz folyó mentéhez lettek kötve (Jel.9), és a hét trombitáló angyal hovatartozását is (Jel.8-11). Tisztában vagyunk azzal az összefüggéssel is, amikor az Úr lejön mint a Szövetség angyala (Jel.10), vagy a két próféta fellépésével (Jel.11), vagy ami a hét angyalt illeti a haragpoharakkal (Jel.16). Bizonyára kegyelemből le lett leplezve előttünk a Jelenésekben írt események mindegyike és fel lett tárva előttünk azok helyes összefüggése, ahogyan az előbbi korszakokban még soha ezelőtt.

Márpedig az Úr Jézus Krisztusnak nevében egyre jobban ki kell hangsúlyozni: Most a menyasszony kivezényléséről és előkészítéséről van szó. Még ha az összes titkokat is ismernénk és még sincs meg bennünk az Ige iránti igazi szeretet, éspedig minden egyes Ige iránt, akkor még nem lehetünk készenlétben, nemhogy még az Ő megjelenése megörvendeztessen. Ez a nagy különbség a balga és az okos szüzek között. Megcáfolhatatlanul az utolsó napok végére érkeztünk; ami most nagyon fontos, az az Ige szerinti tökéletes visszatérítés, aminek be kell következnie még a mi szeretett Urunk és Vőlegényünk visszajövetele előtt. A kiválasztottak rendíthetetlenül kitartanak mindvégig az Ige mellet és emberi magyarázatokkal nem lehet őket félrevezetni. Hitben meg vannak győződve, hogy egyedül a Szentírásra megalapozott, igaz Igeüzenet, előzi meg Jézus Krisztus második eljövetelét és még az örökkévalóságban is hálásak lesznek az Úrnak a Branham testvér prófétikus szolgálatáért és az összes események üdvtörténelmi beosztályozásáért. Őrájuk alkalmazható a boldogító megállapítás: „Boldogok a ti szemeitek, mert látnak, és a ti füleitek, mert hallanak.”

A szolga nem nagyobb az ő Uránál

Nagyon sok kérdéseket kaptam, amelyek feleletre várnak. Az E-mailek felhalmozódnak: az egyiknek 5, a következőnek 8, majd a következőnek 20 kérdése van. Egyeseknél 45 - ig is felmegy a kérdések száma, amelyekre válaszolnom kellene. Mindnyájan bizonyosságot akarnak nyerni a Branham testvér idézeteiről. Kérem legyetek megértéssel, hogy nem áll lehetőségemre, behatóan foglalkozni velük.

Ami a bibliai témákat illeti, mondhatom, hogy számos publikációkban valószínű már az összes kérdéseket kezeltem és megvilágítottam az Irás szemszögéből. Ugyanez vonatkozik a Branham testvér egyedi, csalhatatlan szolgálatára is. A megbízás, amellyel 1962 április 2 - án szolgálatba állított engem az Úr, és ami a próféta által 1962 december 3 - án igazolva lett két tanú, nevezetesen Wood testvér és Sothmann testvér jelenlétében, abban áll, hogy Isten Igéjét prédikáljam és a szellemi táplálékot, amely el lett tárolva, kiosszam. A választottak kedvéért még egyszer megemlítem, hogy 1976 szeptember 19. Vasárnap az Úr a következő szavakat intézte hatalmas hangon hozzám: „Én szolgám, Én elrendeltelek a Máté 24:45-47 alapján, a táplálékot kiosztani.” Alátámasztom: amilyen bizonyos az, hogy Isten él.

De hiszen Ő maga előre megjövendölte az Ámos 8:11 - ben az Ő Szava utáni éhséget és hogy a szellemi ember Isten minden egyes Szavával táplálkozik. A mi Megváltónk így szólt: „Az Én eledelem az, hogy teljesítsem annak akaratát, aki elküldött Engem, és tökélesítsem (bevégezzem) az Ő munkáját” (Jn.4:34). Pál apostol által ezt intézi valamennyi szolgáihoz: „Ha ezeket tanítod a testvéreknek, dicséretes jó szolgája leszel Jézus Krisztusnak, mert hiszen a hit és az igaz tanítás Igéivel táplálkozol, amelyeket mérőzsinórul vettél magadnak” (1.Tim.4:6).

Ámde a 2.Tim.4 - nek is be kellett odáig menően teljesednie, hogy elérkezik annak az ideje, amikor sokak „elviselhetetlennek tartják az egészséges tanítást és a saját vágyakozásaik szerint beszerzik maguknak a tanítókat tanítók fölé, mert a füleik csiklandozása megköveteli tőlük”. Emiatt a Máté 24:48-50 - ben a gonosz szolgára is utalva, aki „gonosz és így szól a szívében: »Az én Uram messziről sem jön még!« …” (48.vers). Úgy amint az Emberfia elveti először a jó magot, éppen azon a módon teszik azok is, akiket Ő állított munkába (Mt.13). Az ellenség a nyomába lopódzik és elveti a gonosz magot, a gyomot: az értelmezéseket. A hűséges és bölcs szolga csak az Ige magját veti el és osztja szét a szellemi táplálékot. A rossz szolga elveti az ő saját interpretációit.

Mindazok akik Istenből születtek, elhiszik és örvendeznek efelett, hogy az Úr Jézus saját maga adta erre az időszakaszra az elhivatottságot, az Igét hirdetni. Nem lehet elég gyakran hangsúlyozni: Kit az Isten küld el, az csak Isten Igéjét prédikálja és mindaz aki Istenből van, csak az Isten Igéjét hallgatja (1.Jn.4:6) és nem a meséket (2.Tim.4:4).

Pál apostol így írja: „Annál inkább úgy ajánljuk magunkat minden tekintetben, mint Isten szolgái: állhatatos tűréssel a nyomorúságban, a szükségben, a szorongattatásban … az Igazság Szavában, Isten ereje által, az Igazságosság fegyvereivel jobb és bal felől, megtiszteltetésben és gyalázatban, rossz hírben és jó hírben, mintha ámítók lennénk és mégis megbízható – igazak” (2.Kor.6:4-8).

Az 1.Péter 4 - ben, a 12 - ik verstől azt olvassuk, hogy a hívők esetenként olyan megpróbáltatásokon mennek keresztül, amelyek parázshoz hasonlítanak, de azért is, hogy ilyen módon osztályrészünk legyen Krisztus szenvedéseiben „… hogy az Ő dicsőségének leleplezésekor is ujjongva örülhessetek” (1.Pt.4:13b).

Továbbá, a mi Megváltónk is születésétől fogva mennybemeneteléig rágalmazásokon ment által. Az írástudók szemrehányóan azzal illették, hogy házasságtörésben született (Jn.8:41), hogy megszállott (Jn.10:20), hogy Belzebubbal van szövetségben (Lk.11:15), hogy egy csábító (Mt.27:63), sőt mi több, hogy egy gonosztevő (Jn.18:30) lenne. Ő elviselt minden gyalázatot, sőt még a kereszten is ki lett gúnyolva. Mégis húsvét reggelén előtűnt a sírból és nyilvánvalóvá vált mint Győztes a sátán, a halál és a pokol felett, minden bizonnyal kihirdette „Nékem adatott minden hatalom mennyen és a földön.” „Felszállott a mennybe ujjongás közepette, kürtzengés kíséretében” (Zsolt.47:6; Zsolt.68:19; Lk.24:50-53; Ap.Csel.1:9-11) és nagy hatalommal és dicsőséggel fog visszajönni.

Ahogyan a mi Urunkkal történt, úgy lesz az Ő szolgái esetében is: „Emlékezzetek arra az Igére, amelyet Én mondtam nektek: »Egy szolga nem áll nagyobb tiszteletben mint az ő Ura«. Ha engem üldöztek, titeket is üldözni fognak; ha az Én Igémet megtartották, a tieteket is meg fogják tartani” (Jn.15:20). Azt is mondta: „Boldogok vagytok, amikor gyűlölnek titeket az emberek, és amikor kiközösítenek benneteket az ő közösségeikből és gyaláznak benneteket és neveteket elvetik mint valami hitvány káromkodást az Emberfiáért!” (Lk.6:22).

De éppen úgy be fog az is teljesedni: „Akik könnyezve vetettek, ujjongva arassanak! Alkalmasint sírással kimért lépéssel, amikor a magot viszi vetni; de ujjongva történik a hazatérés, kévékkel megrakottan” (Zsolt.126:5-6). Amikor az Úr, az Ő visszajövetelekor dicsőségesen kinyilatkoztatja magát, mi is örvendezni és ujjongani fogunk. „Őt szeretitek, jóllehet nem láttátok Őt; Őbenne hisztek, jóllehet most nem látjátok Őt, és kimondhatatlan, dicsőült örömmel örvendeztek Őnéki elébe.” (1.Pt.1:8) Most gyalázatot hordozunk az Ő nevéért, de amikor eljön, örvendezni és ujjongani fogunk miközben átvesszük a megtiszteltetés koronáját (1.Pt.5:4). Az Úr Jézus eljött először, hogy elvegye bűneinket; másodszor pedig eljön mindazokért, akik várják Őt (Zsid.9:28), mindazokért, akik az Ő megjelenését nagy örömmel várják (2.Tim.4:8), és mindazokért, akik készen vannak (Mt.25:10).

János apostol ösztönöz bennünket: „És éppen most, gyermekeim, maradjatok meg Őbenne, hogy mi valamennyien, amikor leleplezi magát, örömteljes bizalmunk lehessen iránta, hogy az Ő visszajövetelekor ne kelljen megszégyenülve visszahátráljunk Őelőtte … tudjuk azonban, hogy amikor ez a lelepleződés bekövetkezik, ugyanolyanok leszünk mint Ő; mert olyannak fogjuk Őt látni, amilyen valójában” (1.Jn.2:28 és 3:2).

Mi történik, amikor az Úr ordít mint az oroszlán?

Hadd hangsúlyozzuk még egyszer ki, hogy az utolsó is felfogja: Aki hisz, ahogy a Szentírás a megfelelő helyeken mondja a Bibliában, annak ki lesz nyilatkoztatva. A Jelenések 10 - ben leszáll az Úr Szövetség angyalaként a felnyitott Könyvvel, ennélfogva lábát a tengerre és a szárazföldre helyezi és nagy hangon kiált, amint az oroszlán ordít. Ezzel az „ordít” kulcsszó áll összefüggésben.

„Az átmenet” című prédikációban, 1963 március 17. felolvasta Branham testvér a Jel.10:1 - et és rögtön utána azt mondta: „Amennyiben észrevettétek, Krisztusról van szó. Az Ótestamentumban Szövetség Angyalának lett megnevezve. Nos most közvetlenül a zsidókhoz jön, mert a gyülekezet már tökéletességre jutott … a gyülekezet el lett ragadtatva.”

Ez a Malakiás 3:1 második felének a beteljesedése: „… és rajtaütésszerűen eljön templomába az Úr, akit kívántok és a Szövetség angyala, aki után vágyódtok, kétségtelenül eljön!”

Az ami a hívő Izráelitákkal kapcsolatosan is előadódik, már előre jelezve lett a prófétai jellegű Igékben. Akkor beteljesedik: „… Felharsan az Úr ordító hangja a Síónról és hallatja mennydörgő hangját Jeruzsálemből, úgy hogy megrendül az ég és a föld; de az Ő népének megoltalmazója és menedéke lesz az Úr, és Izráel fiainak erős mentsvára” (Jóel 4:16).

„Az Urat fogják követni, aki oroszlánként fog majd ordítani; igen, ordítani fog, és remegve elősietnek majd Izráel fiai a tenger felől” (Hós.11:10).

„Az Ő Szavai pedig így hangzódtak: »Amikor felharsan az Úr ordító hangja a Síónról, és hallatja mennydörgő hangját Jeruzsálemből, gyászba borulnak a pásztorok legelői, és elszárad a Kármel teteje«” (Ám.1:2).

Majd amikor mint egy oroszlán fog ordítani, fog elérkezni annak pillanata, amikor a hét mennydörgés is hallatja hangját (Jel.10:3). Amikor János a mondottakat fel akarta írni, szózat intéződött hozzá az égből, „amely így szólt: »Pecsételd le, amiket a hét mennydörgés mondott, és ne írd le!” (4.vers). Hadd ajándékozna meg Isten mindenkit egy szent nagyrabecsüléssel, mindezt tiszteletben tartani; de hiszen „Így Szól Az Úr”.

A Szövetség angyala, aki az Ő lábait a szárazföldre és a tengerre helyezi és mint egy oroszlán ordít, felemeli akkor az Ő kezét az égre és megesküszik az örökkön örökké élő előtt, „hogy időhalasztás nem lesz többé …” A Dániel próféta könyvének 12:7 - ben írva áll emez eskütételről a pontos időpont megadásával: „… megesküdött az örökké élőre: »Még egy időszak, még két időszak és egy fél időszak múlva! Mert mihelyt véget ért a szent nép megrontójának hatalma, akkor mindezek beteljesednek«”. Ámen! A prófétikus Igében egész érthetően ismertetve van velünk, hogy az eskütétel pillanatától kezdve még három és fél év van hátra, amíg a végidőben minden beteljesedett. A Dániel 7:25 - ben hasonlatosan olvasunk a három és fél évről Izráelre vonatkozva, és a Jelenések 12:14 - ben egy időről, két időről és egy fél időről, pontosan úgy mint a Dániel 12:7 - ben.

Egészen nyilvánvaló, hogy akkor többé már nem a menyasszony gyülekezetről van szó, amely elragadtatott, hanem a nagy nyomorúság idejéről és Izráelről. Dániel prófétának a következők lettek mondva: „… de most megjöttem, hogy tudassam veled, mi fog történni a te népeddel a napok végén; mert ez a látomás másfelől jövőbeni időről szól” (10:14). Minden ehhez kapcsolódó bibliaversekkel együtt nem nehéz, ezt a nagy eseményt megfelelően, azaz bibliailag besorolni. Minthogy többé már nem a menyasszony gyülekezetet, hanem Izráelt érintik, nem kell az ezzel kapcsolatos események aggasszanak. Az Úrnak mindvégig gondja lesz az Ő népéről.

A végidő itt van; az Ő eljövetele közel

A Máté 24, Márk 13 és a Lukács 21 –ben ráutalt az Úr emez időszakra vonatkozó folyamatokra is a Krisztus visszajövetele előtt. Ezt a nemzetséget a Noé idejével hasonlította össze (1.Móz.6-9) és a Szodoma és Gomórra állapotával (1.Móz.19 valamint Lk.17). Olyan lenne mint akkoriban volt, és ez úgy is van.

Nos a modern társadalom már nem tartja korszerűnek Isten Igéjét és az egész isteni teremtési rendet sem. Ez érvényes a házasságra, a családra és más hagyományos értékekre is.

Pál apostol, akit mindenekelőtt a teológusok kritizálnak, kénytelen volt a Róma 1:24-32 - ben az általános állapotot jellemezni: „Ezért Isten gyalázatos szenvedélyeknek szolgáltatta ki őket; Mert az ő asszonyaik felcserélték a természetes nemi kapcsolatot a természetellenessel, ugyanúgy a férfiak is elhagyták a női nemmel való természetes nemi kapcsolatot, és egymás iránt gerjedtek fel, vagy kívánságukban; úgyhogy férfiak férfiakkal fajtalankodtak …” Ez is beteljesedett szemeink előtt és füleink hallatára.

Az egyházak is egész nyilvánvalóan alkalmazkodnak, mind mindenki más, emez időszakra jellemző beállítottsághoz. Újabban így hangzott egy címsor: „Fordulat a katolikus egyházban. A Vatikán kész az összebékítést keresni a homokosok- és a leszbikusokkal. Magyarázat: A homoszexuálisok képesek meggazdagítani a keresztény közösséget az ő tehetségeikkel és sajátosságaikkal …”

Természetesen megvan minden embernek a joga olyan módon élni, ahogyan éppen helyesnek tartja és senkit nem szabad az ő életmódja miatt lebecsülni vagy semmibe venni, és még kevésbé diszkriminálni. Az emberi méltóság - éspedig minden egyes embernek a méltósága - érinthetetlen és sérthetetlen.

Ugyanakkor, mindazok számára, akik hisznek Istenben és az Ő Szelleme által valóban újjászülettek, azoknak még ma is kötelező érvényű irányvonal az Isten Szava. Mindenki, aki az Úr igazi gyülekezetéhez tartozik, elismeri Isten teremtésének a rendjét, a házasságra és a családra, ugyanúgy az üdvösségre és gyülekezeti rendre is; amelyet Isten az Ő Szavában meghagyott, és hagyja magát beilleszteni éppúgy a természetes mint a szellemi területen is az isteni rendbe.

Ehhez azonban először be kell következnie, ami már kétezer évvel ezelőtt az újtestamentumi gyülekezet magalapításakor minden hallgatónak közhírré lett téve az első prédikációban: „Tartsatok bűnbánatot és keresztelkedjetek meg valamennyien az Úr Jézus Krisztusnak a nevére, bűneitek bocsánatára, és megkapjátok a Szent Szellem ajándékát. Mert tiveletek kapcsolatosan érvényes ez az ígéret és gyermekeitekkel, sőt mindazokkal is, akik még távol vannak, akiket csak elhív magának az Úr, a mi Istenünk” (Ap.Csel.2:38-39). A mai Igehirdetés összhangban kell legyen amaz elsővel, a hívőknek adott utasítások emez utolsó gyülekezeti korszakban még pontosan olyan érvényben vannak mint az első gyülekezeti korszakban. Aki azonban nem tud meggyőződni Isten Szelleme által és az ajándékba adott megváltást nem fogadja el, nem hagyja magát bűnbánatra sem vezettetni.

Márpedig senki nem képes megmenteni önmagát; mindenki segítségül kell hívja a mi Urunk és Megváltónk nevét, imádságban bocsánatot és szabadulást kell kérjen és még ma is megtapasztalhatja, hogy beteljesedik: „amint meg van írva: »Aki segítségül hívja az Úr nevét, üdvözülni fog«” (Róm.10:13); „»Kellemes időben meghallgattalak téged, és az üdvösség napján megsegítettelek« Imé, most van a rendelkezésedre álló kellemes idő, most van az üdvösség napja!” (2.Kor.6:2).

Isten kegyelme által a hívők élete úgy a szellemi mint a természeti téren egyetértésbe lesz hozva Isten Szavával. Mert, csak aki az Igében van, lehet Isten akaratában, és csak így lehetséges egyáltalán az Istennel való együtt járás, ahogyan már Énókh tette, aki elragadtatott (Zsid.11:5). Így nyugszik Isten tetszése kegyelemből rajtunk és mi be fogunk menni feddhetetlen menyasszonyként a Vőlegénnyel együtt a menyegzői vacsorára. Ámen.

„… hogy így Önmaga elé állítsa a gyülekezetet gyönyörű szépségben, hogy ne legyen rajta folt, vagy ránc, vagy bármi ehhez hasonló fogyatékosság, hanem hogy annál inkább szent és feddhetetlen legyen” (Ef.5:27).

Újra számos missziói utazások vannak tervezve a következő hónapokra. Kérlek foglaljatok imádságaitokba.

Isten megbízásával munkálkodva

Frank tv.

Egy fénykép egy összejövetelről Kubában, 2015 februárból. Legyen az Havannában, vagy Holguinban: mindenütt összegyűltek a hívők Isten Szavát meghallgatni. Sőt még Santiago de Kubából is eljöttek a prédikátorok az összejövetelekre. Minő kegyelem, hogy közvetlenül átélhetjük, amint az utolsó Ige-üzenet Isten valamennyi gyermekeit minden nemzetségben eléri!

Megjegyzés: Isten előtti felelősségünk tudatában révén, rendkívülien fontosnak tartjuk az Igeverseket lelkiismeretünk szerint, lehetőleg a legpontosabban a magyar nyelvre lefordítani; felhívjuk tehát az olvasók figyelmét arra, hogy Bibliaforrásként az átdolgozott Hermann Menge fordítását használjuk a Német nyelvből egy az egyhez – ez felel meg legjobban a zsidó és görög eredeti kiadásainak.

Az érdeklődők számára szívesen rendelkezésre állítunk irodalmat is az alábbi címen:

Missionszentrum

P.O. Box 100707

47707 Krefeld

Germany/Németország

Hangsúlyozni szeretnénk, hogy a havi összejövetelek minden hónap első hétvégéről az interneten keresztül világszerte közvetítve vannak, tizenkét különböző nyelven láthatóak és hallhatóak: szombat este 19:30 órakor, vasárnap reggel 10:00 órakor (közép-európai idő szerint). A Zürichi összejövetel Svájcból ugyanúgy minden hónap utolsó vasárnapján 14:00 órakor (közép-európai idő szerint) online elérhető, a kisugárzás német és francia nyelven történik. Legyen egy része annak, amit Isten a jelenben az Ő Üdvterve szerint végez.

Elérhetőség:

Telefon: 02151/545151

Fax: 02151/951293

E-mail: volksmission@gmx.de vagy

E.Frank@freie-volksmission.de

Homepage /Kezdő oldal: http://www.freie-volksmission.de

A sokszorosítás és másolás kimondottan csak beleegyezésünkkel engedélyezett.

Kiadó: Ewald Frank, Misszionárius, Postafiók 100707, 47707 Krefeld, Németország – Deutschland.